Väga hea.
Ei, tee uuesti.
Hea. Väga hea.
Suurepärane töö. Oled tõelise pärli valmistanud, mu poiss.
Täiuslik kurtisani või preestri jaoks.
Õhtusöögijärgseks mänguks või pühapäeva kaunistama.
Teisisõnu - see viiul ei hakka kunagi mu nime kandma. Mõistad?
Pane rohkem viha oma töösse.
Kui minu juurde õppima jääd, hakkad mõistma.
PUNANE VIIUL
1 miljon. 1,6 miljonit.
1,65 miljonit.
1,675 miljonit.
Julgemalt, härra.
1,7 miljonit.
1,725 miljonit.
1,75 miljonit. Tänan. Hind hetkel 1,75.
1,775 miljonit vasemal. - Hr. Morritz.
Tuletage meelde, et ma seda maha ei unustaks. - Teie härra? On see jah? Ei?
1,775 miljonit vasemal.
Telefoniliinil? Ei?
1,775 miljonit. 1,81 miljonit.
1,85 miljonit. 1,875 miljonit vasemal. Keegi pakub rohkem?
1,9 miljonit.
Jah, härra. 1,94 miljonit.
1,94 miljonit, Madame.
1, 94. Tulete uuesti mängu, härra? Jah või ei?
Stradivariuse hind on hetkel 1,94 miljonit.
1,95 vasemal. 1,95 teile kahele seal.
Jah, härra? Ei soovi? 1,95 miljonit.
Tähelepanu. Üks kord. Kaks.
Objekt müüakse 1,95 miljoni eest...
...daamile vasemal.
Õhtu viimane pakkumine - nr. 72, mida näete pöördtahvlil mu seljataga.
Tänase õhtu täht ja... Kus ta siis jääb...
Nicolo Bussotti viimane viiul aastast 1681.
Kuldajastu meistriteos. Kui ta suvatseb end meile näidata...
Ja seal ta ongi - nr. 72, nii nimetatud "punane viiul".
Viimase tehingu alghinnaks 250000.
Huvilisi on muidugi palju. Alustagem. Kes pakub rohkem?
260000. Õhtust, hr. Ruselsky.
Madame?
Cesca, oskate te veel tulevikku vaadata? - On kõik on korras? Istuge.
Te kutsusite mind? Olin aias.
Võin ma ikka siia tulla? - Muidugi.
See on osa minu majast. - Muidugi mõista, Madame.
Mul on teile mõned uued amuletid ja luud.
Oleks hea, kui teie abikaasa nende peale sülitaks.
Olete näljane?
Ma ei söö kala. - Mis sellega?
Lapsel tuleb kõva pea. Vaat nii.
Siin on teile veel mõned kivid ja pisike võti.
Kandke neid kaelas. - Mu mees on sülitamisest tüdinenud.
Aga mehed ongi sülitamiseks mõeldud.
Sülg on parim, mida üks isa anda võib.
Cesca, räägi mulle lapse tulevikust.
Ma ei saa. - Ära mu mehe pärast muretse.
Ei-ei, mitte teie mehe pärast...
Ma lihtsalt ei oska.
Ma mõistan.
Kuni lapse sünnini on teie kehavedelikud koos.
Loomulikult võin ma
teie tulevikku ennustada. - Ütlesin ju, et kardan.
Jätke nüüd, proua.
Viis kaarti.
See on kõigest tulevik.
Aga kui see on halb?
Siis teen näo, et ma ei näe seda.
Rääkige mulle kõik.
Kuu.
Teie elu saab olema pikk, täiuslik ja rikas.
Näen ees üht reisi.
Väga pikka reisi.
Niccolo.
Jätke meid omavahele.
Sulgege uks.
Milles asi, et sellises olukorras siia tulite?
Teadsin, et olete siin. - Milles asi?
Rääkisin Cescaga. - Ja?
Ta ennustas mulle tulevikku. - Cesca? Jumal küll!
Mu sünnitus tuleb väga raske ja piinarikas.
Nagu alati. See pole mingi ettekuulutus!
Me räägime ju minust, Niccolo?! - Kuid milleks Cescat kuulata?
Ta on meie teenija. Mul on suurepärane ämmaemand, astroloog ja arst olemas.
Kõik nad tulevad ja kõik läheb hästi. Olen kindel.
Kuidas te teate? - Tean.
Niccolo...
Olen liiga vana lapsesaamiseks.
Siin on üks viiul.
Teistsugune kui teised. - See on veel lakkimata.
Kuid selles on midagi... - See on täiuslik.
Kõik ülejäänud on rämps, mis kõlbab vaid harjuskile või prügihunnikusse.
Kuid see on tõeline meistriteos.
Tegin selle meie pojale, Anna. Temast saab muusik.
Ta elab muusikale ning on meile uhkuseks.
Ja toob ilu siia maailma, mu arm.
Niccolo... - Tahtsin...
teid üllatada, sest ka mina oskan ettekuulutusi teha.
Kuid see on väikesele lapsele liiga suur.
Küll ta kasvab.
Mu laps sünnib täiskuu ajal. - Tulge magama.
Olete minu ja kuu peale armukade.
Ei ole.
Tean, et tulete tagasi.
Üks poisike küsib teid, meister.
Las läheb minema. - Arst saatis ta.
Tulge minuga.
Teie naine... Arst... - Milles asi?
Teie naine ei tunne end hästi. Sünnitus on raske.
Jätke mind üksi.
Minge ära! Jätke mind üksi! Taeva nimel!
1,65 miljonit. 1,675 miljonit.
Keegi pakub rohkem? Julgemalt.
1,7 miljonit. - Vabandust, hr. Ruselsky.
Stradivarius hetkel 1,725 miljonit.
Paul? 1,75 miljonit. 1,775 vasemal.
Telefoniliinil? Ei?
1,775 miljonit härrale. 1,81 miljonit.
1,85 miljonit. 1,875 miljonit.
1,9 miljonit. - Litapoeg!
Ta ei tea midagi! - Kes-kes?
Morritz! - 1,94 miljonit Madamile.
1,95 vasemal. - Igavene petis!
Veel pakub keegi?
Viiul müüdud 1,95 miljoni eest Madamile vasemal.
Nüüd aga, daamid ja härrad, õhtu viimane pakkumine - nr. 72.
Õhtu täht. Kuhu ta jääbki?
Niccolo Bussotti viimane viiul aastast 1681.
Kuldajastu meistriteos. Kui ta suvatseb end meile näidata...
Ja seal ta ongi - artikkel 72, nii nimetatud Punane viiul.
Viimase tehingu alghinnaks 250000.
Huvilisi on palju. Alustagem. Kes pakub rohkem? 260000. Õhtust, hr. Ruselsky.
Puhasta viiulit iga päev. Hoolitse selle eest hästi.
Seni, kui meie juures orbudekodus oled, kuulub viiul sulle.
Teil lasub needus, Madame.
Ohuks neile, kes teie võimusesse langevad.
Ja neid saab olema palju... Väga palju...
Poodud mees on väga võimas kaart.
Näen ohtu...
Nõrka tervist ja haigust.
Vabandust, kuid täpsemalt ma ei oska öelda.
On igasuguseid haigusi.
Need teeolud, vend Christoph...
Teil pole aimugi, mida mul siiajõudmiseks taluda tuli.
Mis võis olla nii kiireloomuline, et see mu järgmise visiidini ei kannatanud oodata?
Meil on poiss, kes on... - Teil on palju poisse!
Kuid see poiss on imelaps. Veenduge ise.
Viin kubiseb imelastest.
Kuid mitte temasugustest. Mõtlesime, et peate teda otsekohe nägema.
Räägib ta prantsuse keelt? - Kahjuks mitte. Ta on kehva tervisega.
Kõik õpilased peaksid prantsuse keelt õppima.
See on muusika keel.
Lihvib kõrva ja ülendab meeli!
Härra Poussin, see on Kaspar Weiss.
Mis viiul see on? Ma pole seda varem näinud.
See on meil juba 100 aastat olnud. - See on lapse jaoks liiga suur.
Vaadake tema käsi. Ta peaks lasteviiulit mängima.
Isegi Mozart - Jumal olgu talle armuline -
mängis Versailles's 3/4 pilliga.
Selles pole midagi häbiväärset.
Kas sa ei tahaks väiksemat viiulit?
Ta on sellega harjunud.
Las ta proovib.
Mängi, mu poiss. - Mängi.
Ma näen, jah.
Härra Poussin?
Oleme tema õpinguteks väikese summa valmis andma.
Räägitakse, et oled hea poiss.
Kombekas ja korralik. Rõõm kuulda.
Kuid sa ei söö juurvilju. On see tõsi?
Jah, härra. - Ja mis sulle ei maitse?
Porgandid, härra. Ja oad ja kapsas ja...
Kloostriköögi viga. Mungad ei oska juurvilju valmistada.
Nad kirjutavad ka, et su süda on nõrk. Tõesti?
Viiulimängijal peab tugev süda olema!
Usu mind. Seda enam veel Viinis, pisike.
Küll sa näed, et Viin on üks hirmus linn.
Hirmus, kuid oivaline.
Suursugune Viin!
Antoinette!
Lubage mul tutvustada...
Kaspar Weiss.
Üks maailma andekamaid lapsi.
Kuid Georges, me ei saa...
Mu abikaasa, Antoinette Poussin.
Tere päevast, Kaspar. Meeldiv tutvuda.
Astu edasi. Kohe näitan sulle su tuba.
Palun, Georges! Me ei saa teda endale lubada!
Ja me ei saa teda endale ka mitte lubada.
Su mängus on midagi tabamatut.
Olen otsustanud seda loogika ja teaduse abil analüüsida.
Kõigepealt, su poognatehnika.
Siis vasema käe fraseering.
Su détaché, kujundlikkus ja maitse.
Ja teooria! Teooria on väga oluline.
Viiulimänguks ei piisa vaid inspiratsioonist.
Sul on vaja metoodikat. Mõtlemist.
Ja tööd! - Sa ei söögi?
Pead sööma! - Ehk tahad midagi muud?
Proovi juustu. Sulle kindlasti maitseb. Prantsuse oma.
Maitse nüüd! - Tänan.
On ju teistsugune kui munkade pude juust?
Söö, söö!
Kaspar, kui hästi mängid, saad kõige hõrgumaid roogi.
Me ei saa endale süttki lubada, muust rääkimata!
Müüge siis oma ehted maha! Taavet, igavene koletis, kes kuninga hukata lasi!
Mu poiss, kui hästi mängid, saad juustu.
Selline on tehing, nõus?
Võin ma nüüd oma tuppa minna? - Mine aga ja maga hästi.
Madame Poussin aitab sul õhtupalvet lugeda.
Miks te temaga prantsuse keeles räägite? Ta ei saa ju midagi aru.
Kuidas ta siis veel õpib?
Kõik peavad teadma, kes teda õpetas!
Hommikust, Poussin.
Külastan Tauferi orbudekodu kolm korda aastas.
Pakun oma õpetajaoskusi väikese toetusavaldusena
neile mungarõivais headele meestele. Sel aastal kutsusid nad mind varem.
Olin skeptiline, kuid...
kui see laps oma poogna tõstis
ja esimese noodi tõmbas, parun von Spielmann,
teadsin, et mu palveid on kuulda võetud.
Olete järjekordse imelapse leidnud, härra?
Mul pole teile raha anda, Poussin. Ega kontserte välja pakkuda.
Ega ma seda raha pärast tee. - Soovitan teil uus patroon leida.
Pean ma paluma? - Seda te ju teetegi?
Jah.
Palun jah.
Kolme nädala pärast
korraldan oma salongis privaatse ettemängimise.
Prints Mannsfeld reisib Preisimaale
ja tahab endaga üht imelast kaasa võtta.
Siis peab ta poissi kuulma!
Saate te 3 nädala pärast valmis?
Kas või homme! - Vaadake ette, Poussin.
Et te mind taas piinlikusse olukorda ei seaks. - Olen kroonitud peadelegi muljet avaldanud...
Ja kus need pead nüüd on? Vedelevad uue vabariigi rentslis!
Ei-ei!
Esimest fraasi ja kogu lõiku tuleb staccatos mängida!
Kaasaegne stiil loomulikult, kuid me pole algajad.
Sulle meeldis? - Jah.
Tore, siis mängi veel ja veel ja veel.
Mängid seda palju-palju kordi veel, pisike.
Tead seda riistapuud? Minu leiutatud üleskeeratav kronomeeter.
Nii nimetatud Poussin-meeter.
Jälgi seda sama kuulekalt kui mind.
Su praegune tempo oli selline.
Iga päevaga
Lükkame seda väikest nuppu allapoole.
Kuni lõpuks, 3 nädala pärast, mängid sa nii.
Ja maailm on su jalge ees!
Ühest asjast ei saa ma aru, Antoinette.
Tema viiul on imelise kõla ja kena kujuga.
Loomulikult, see on ju Itaaliast. - Siis on see väga hinnaline?
Miks te küsite? - Selle eest saaks ju üürigi maksta, kui...
Ta mängib jumalikult, küll näete, kullake.
Miks te mind ei usu? - Muidugi usun.
Kuid kas ta peab sellega magama? Ta võib sellele ju peale keerata.
Mis? Magab oma viiuliga?
Sirgelt, uhkelt. Tõsta oma lõuga. Vaat nii.
Sea poogen otseks. Oled pinges. Su keha on kange ja õlad kinni.
Miski hoiab sind tagasi.
Siiani ei mõistnud ma, mis see on. Nüüd saan aru.
Viiul rõhub sind. Oled täiesti selle kütkes.
Näed nüüd! Just nii.
Kui tahad edeneda, Kaspar Weiss, pead end vabaks laskma.
Mismoodi, härra? Ma ei saa aru.
Antoinette ütles, et magad öösel oma viiuliga.
Täna öösel magad üksinda. Ilma viiulita. Selge?
Ilma viiulita!
Doktor!
Tänan teid, et kiirustasite.
Tänan teid väga, doktor. Head ööd ja suur tänu.
On juba parem? - Jah, tänan.
Arst ütles, et su süda seiskus minutiks.
Vabandust.
Pole viga, kuid me ei soovi, et see korduks.
Kartsid sa? Muretsesid ettemängimise pärast?
Kõik läheb hästi. Tead ju seda?
Georges! - Tean-tean...
Kaspar, tahan sulle öelda, et...
sa ei pea seda tegema, kui ei taha.
Sa ei pea mängima. - Ei pea?
Ettemängimise võib ära jätta.
Küll me kuidagi hakkama saame.
Kui see sind haigeks teeb, mõistad? Sa ei pea kuulsaks saama.
Jah... Jah...
Vabandust... Olen haige...
Aga ma tahan kuulsaks saada. Tõesti tahan, härra.
Tubli poiss! Olen sinu üle uhke.
Kuid nüüd pead puhkama.
Proua Poussin toob sulle külalise, keda väga armastad.
Tänan, proua.
Üks, kaks, kolm, neli! Üks, kaks, kolm, neli! Tubli!
Tubli!
Üks, kaks, kolm, neli! Üks, kaks, kolm, neli! Edasi!
Vaat nii.
Aamen.
Heidame nüüd magama, mu kallis viiul. Homme on tähtis päev.
Suurepärane. Ja nüüd tagurpidi. Oled valmis?
Tagasi lükatud... Milline häbi meie perekonnale...
Kaspar Weiss. Kaspar Weiss, viiul.
Anna oma parim, Kaspar. Anna oma parim.
Õpetaja Poussin ja tema hoolealune, Kaspar Weiss.
Lähemale-lähemale!
Sina oledki siis see metsik laps, kellest ma nii palju kuulnud olen.
Orb, kelle mungad on üles kasvatanud.
Kui soovite, võime järgmise sisse kutsuda.
Selle... - Ei-ei, pole küsimustki.
Kena mõelda, et ka klooster on lõpuks midagi
väärtuslikku loonud.
Kui kena pill sul on!
Võin ma vaadata?
Kas lubad, mu poiss?
Palun.
On see müügiks?
Maksaksin hästi.
Ta on oma pilli väga kiindunud. - Ma näen, jah.
Võibolla pärast ettemängimist... - Muidugi, las ta mängib.
Ehk võtan ka tema. Mängi mulle, pisike.
Sa ei mängigi mulle midagi? Palun!
Poussin?
Mängi nüüd talle, poiss. Mängi.
Härra Poussin?
Vendade nimel täname teid
Kasparile osutatud lahkuse eest.
Ta viib endaga kaasa palju ande, mis talle andsite.
Tegin, mis suutsin.
Kas osutaksite meile au ja jagaksite meiega meie tagasihoidlikku õhtusööki?
Väga lahke teist, tänan.
Kuid mu naine ootab mind. Kogu Viin ootab mind.
Muidugi, me mõistame.
Kuid mul on üks küsimus. - Jah?
Viiul. - Jah?
Mis sellest saab?
Vabandan väga. Arvasin, et teate.
Loomulikult olite eelkõige teie meie mõttes.
Pärast Kasparile kulutatud aega ja vaeva
oleks väär olnud see uuele lapsele anda.
Muidugi mõista. - Seepärast matsime selle koos poisiga.
Siis saab ta seda Taevas mängida.
Jah, tegite õieti.
Ja siis...
näen üht eluperioodi
täis lõbu ja energiat,
mis vallandub üle mägede, merede ja aja.
Üsna segane, eks ole, proua.
Kuid näen seda täiesti kindlalt.
Teil on Laatsaruse hing.
Selge.
Ühendame võimaluse korral.
Oleme ootel.
Peaksid talle viiuli ajaloost rääkima. Sellest, mis on sündinud.
Tal on ju ükskõik, vend. Ta teeb vaid oma tööd.
Kui suudaksid teda veenda...
Hommikust, isa Viktor. - Hommikust.
Siin Suzanne. Nad lõpetavad just numbriga 71. Kas oksjonipidaja on kuulda?
Müüdud daamile vasemal.
Jah, ma kuulen teda.
Suzanne, kuidas saan teile öelda, kui tahan...
Jätke see minu hooleks. Öelge ainult, kui lõpetate.
...Kuldajastu meistriteos. Kui ta oleks nii kena ja...
Tunnen end nii abitult. Saame me midagi teha?
Jah, palvetada, vennad.
Seekord on meie viimane pakkumine 250,000. Alustagem.
Kes alustab? 260000. Õhtust, hr. Ruselsky.
270000. Suzanne, telefoniliinil.
280000. Teile, härra. 300000, Suzanne. Keegi pakub rohkem?
Ja siis...
tuleb teie ellu üks mees. Väga kena mees.
Intelligentne. Ja võrgutab teid oma andega.
Veel enamgi. Ühesõnaga...
Ta on Saatan!
Milline oivaline viiul!
Mis te soovite? - Nõmmelt kostuv muusika meelitas mu siia.
Tõesti? Ehk lähete sama teed tagasi?
Olen teie võõrustaja. Olete minu valdustes.
Või nii. Vabandust.
Me ei ole tüliks. Lahkume öö saabudes.
Pole vaja. Kindlasti jõuame mingile kokkuleppele.
Vabandust, härra. Pean paluma teil lahkuda.
Meil on kutse.
Oskate lugeda?
Isiklik kutse.
Tulge sisse.
Õhtust, Percy. - Õhtust, proua.
Ta on riietusruumis soojenemas. - Loodetavasti mitte ilma minuta.
Victoria.
Vajan sind.
Tunnen teost sündimas.
Mina ka.
Palun teie tähelepanu, daamid ja härrad.
Hr. Pope palus mul teatada, et ta esineb teile täna
Itaaliast pärineval antiiksel pillil,
mis on ellu äratanud tema tunded viiuli vastu.
Loodetavasti
tekitab see teis huvi.
Hr. Pope, kui te peaks...
Kallis! - ... valmis olema.
Tahaksin teile esitada uue teose,
mis mul äsja sündis.
Hetkel...
...täis inspiratsiooni.
Kuidas võis see ometi juhtuda? Taevane Isa...
Kuidas võis see temaga juhtuda? Kahtlemata oli ta kunstnik.
Tegelikult poeet. Kuid mõrtsukas?
Ei.
Kuid peegelpilti oli võimatu eitada.
Mehe sõrmed ja mansetid olid ikka veel verest punased, kui ta vaatas
õudusega
vereplekke, mis tema silme all näisid kasvavat
nagu usssid haisvas laibas.
Mis temast nüüd saab? Kuhu on tal pageda,
peitu pugeda?
Valikuvõimalusi oli nii masendavalt vähe.
Juba ta kihutaski oma mõtetes
itta, jäätunud mandri poole...
Kallis? - üle tühjade steppide
tagasi lapsepõlve valduste kaitsva varju alla.
Tahaksin üht teemat arendada... - Venemaale, kus kasakad teda kutsuvad...
Eelistaksin mitte oodata... - Sa ei näe, et püüan tööd teha?
Kui isekas sa oled! - Pidasin vastastikust inspiratsiooni silmas.
Näed ju, et ma ei vaja seda? Ma... - Ära ole pahane, mu arm.
Palun! - Võid vaid ennast süüdistada.
Sinu ilu ise kutsub esile muusika.
Ja kui see tuleb,
pean mängima.
Elajas selline...
Soovisid sa seda?
Itta, itta, üle jäätunud mandri
ja tühjade steppide tagasi lapsepõlve valduste kaitsva varju alla.
Venemaale! Venemaale, kus kasakad teda kutsuvad...
Frederick... - Mu kallis!
Mu ainus inspiratsioon.
Pean sulle midagi hirmsat ütlema. - Hirmsat?
Kõige hullemat. - See peab ikka ülihirmus olema,
et sa seda mulle praegu pead ütlema ja selle täiusliku hetke ära rikkuma.
Jack tappis ministri.
See oli õnnetus. - Ahah.
Ta põgenes Venemaale, vabatahtlikku maapakku.
Või nii. Oled otsustanud mind hüljata.
Ma pole seal kunagi käinud. Ma ei tea, mida kirjutada. Pean talle järgnema.
Ma ei saa kaasa tulla. Mul on kontserdid. - Tean, kallis.
Ega sa pahane pole? - Miks peaksin olema?
Kõige kallim, Frederick, möödusin just kirikust, kus Jeffrey ristiti.
Lähenen kiirelt Rutherfordi sillale. Teisisõnu...
Kallis, lahkusime vaevalt 10 minuti eest ja juba olen ahastuses.
Pöördun kirjutamise poole lootuses, et need siirad sõnad
meie huuled taas ühendaksid... - Kallis Victoria...
Puuduta taas oma sõrmedega mu värisevat ihu...
Usaldad sõnu ja kirjade lohutust, mida mina teha ei suuda.
Mis ka ei oleks, ei suuda sõnad iialgi mind veenda, et oled lahkunud.
Lõpuks, mu arm, olen jõudnud Moskvasse...
ja mu esimene öö oli kirjeldamatult sünge.
Kuidas võib üks rahavas nii jube olla? - Milline mõttetus!
Või on see sellepärast, et sa siin ei ole? - Su hädad ei pane mind ohkama.
Kui kõik tõesti nii sünge on, võta kuulda mu lihtsat nõuannet.
Frederick... - Pöördu kohe tagasi, mu kihlatud armastus.
...kallis, igatsen su puudutusi. Otsin endiselt su lõhna oma riietelt.
Oleksin pidanud su viimane kord madratsi külge kinnitama.
Sina olid liblikas ja mina nõel.
Süda südame külge kokku õmmeldud.
Kuula mind, Victoria! Meie armastus sureb.
Milline mõttetus! Muusika on kadunud. Nagu sinagi, mu liblikas.
Mõju hakkab üle minema, mu arm.
Kõik, mis olen sulle öelnud...
ja kõik, mis oleksin võinud öelda, seisneb kahes sõnas:
Tule tagasi, Victoria. Tule tagasi!
Ära kirjuta mulle enam, kallis...
Daamid ja härrad,
tänan teid kannatlikkuse ja mõistmise eest.
Kahjuks sain just teate,
et hr. Pope'i on tabanud haigus.
Ja kahjuks ta täna meiega olla ei saa.
Loomulikult hüvitame neile, kes seda soovivad.
Kuid siiajääjatele mängime meelsasti minu töötluses
populaarseid Inglise madrigale.
Kallis Frederick, lõpuks taipasin tõde.
Meie lahkumisest on möödunud igavik. Terve nädal ilma su kirjadeta...
Närbun nagu lill keset kõrbe.
Aitab kannatustest! Sa ei loe enam mu kirju ega vasta neile?
Siis jääb sul lugemata ka otsustav teade. Tulen tagasi su juurde, mu arm...
Kui saan, siis juba homme hommikul.
Andestad sa siis mulle, mu arm? Raisatud aja, mu iseka rumaluse?
Võtad sa mind taas oma käte vahele
ja ühe ainsa suudlusega kustutad iga lahus veedetud tunni?
Tunnen puudust su armastusest. Igatsen su puudutusi.
Me ei saa lahus olla. Victoria.
Elajas! Kohutav julmur!
Truudusetu! - Victoria...
Va litsakas muusa! - Kes ta on?
Vait! - Victoria, palun...
Selgitusi pole vaja. See pole sinu süü.
Ega ka sinu.
Pea kinni, Victoria...
Ära heida meelt, Victoria.
See on meie kirjavahetuse viimane lehekülg.
Tahan sulle vaid teada anda oma enesetapuplaanidest.
Ma pole veel otsustanud, kas mürgi või uppumise läbi.
Kogu oma vara jätan sulle.
Mul on mõned isiklikud võlad kustutada, kuid kõik muu jääb sulle.
Kasuta seda, nagu soovid. Ma ei hooli sellest enam.
Kahetsevalt sinu, Frederick.
Olen suremas.
Suremas.
Teate te midagi muusikast? Olete kuulnud Frederick Pope'ist?
Heliloojast, geeniusest. Ainsast tõelisest virtuoosist,
keda Inglismaal iial nähtud.
Mõne minuti pärast müüakse tema viiul maha.
Ja kui ma teie sõitmise või selle neetud liikluse pärast kohale ei jõua,
jään oma hinnalistest munanditest ilma. Mõistate? Mind kastreeritakse!
Seepärast, taeva nimel, kiirustage! - Olemegi kohal. Duval.
See või? - Jah.
Miks te mulle kohe ei öelnud?
Andke kviitung.
Tere, olen Nicholas Olsberg. Hilinesin.
Hilinesite, jah. - Ärge laske mul seda maha unustada.
Olsberg, Nicholas. Registreerusin telefoni teel.
Vaadake uuesti "Pope'i Fondi" alt. - Pope'i?
Viimane viiul, meister Nicolo Bussotti... - Olge lahke, kirjutage alla.
Sellega on kõik, härra.
...nr. 72, nii nimetatud Punane viiul.
Viimane pakkumine algab 250000-ga.
250000. Kas keegi pakub rohkem?
260000. Õhtust, hr. Ruselsky.
270000. Suzanne telefoniliinil. 280000 taas teile, härra.
300000 saali tagumises osas. Tänan...